I løpet av de to månedene etter Fort Sumters fall-
-har Jefferson Davis samlet 22 000 sørstatssoldater i Manassas.
De er beredt til å kjempe for sørstatenes uavhengighet.
I Washington har Lincoln samlet 40 000 frivillige-
-som deler hans innstilling om å bevare unionen.
Begge sider venter seg en kort krig og seier for sin sak.
WASHINGTON JUNI 1861
-Løytnant Freeman! -Står til?
-Bra. Har du sett mannen min? -Han dro herfra for en time siden.
Han har ordre om å plassere ut et batteri.
-Tror du sørstatshæren kommer hit? -Rebellene...
Unnskyld, sørstatshæren er nær, så vi vil være på den sikre siden.
Men din mann er vel vant til sånt nå som han tilhører skarpskytterne.
-Skarpskytterne? -Unnskyld, jeg trodde du visste det.
-Takk for opplysningen. -Kan jeg tilby deg eskorte?
Jeg finner frem selv.
En sørstatsfrøken med svartingen sin! Hva sier Jeff Davis om det?
-Hører du dårlig, rebell? -La oss være i fred!
Si det til rebellene som har angrepet oss...
-Slipp bislet! -Jeg er ingen slave, din rebell!
Stillinger for kanonene: Georgetown til Chain Bridge.
Alternative posisjoner...
Jeg ser etter mannen min.
Unnskyld meg.
Jeg skal overføres skarpskytterne, et helt nytt eliteregiment.
Jeg har akkurat fått det bekreftet.
-Er det ikke flott? -Du havner jo midt i krigen!
Jeg er faktisk soldat. Nå kan jeg være med på å skape historie.
Ved å drepe sørstatsfolk?
-Jeg mente ikke din familie. -De er med i sørstatshæren!
Gode mennesker vil bli drept. Vil du skape en slik historie?
Det går bra. Krigen vil bli avgjort i et eneste stort slag.
Jeg vil at du skal bo hos min mor.
-Semiramis, da? -Hun må dra tilbake til Mont Royal.
-Hvorfor krangler vi? -Du har ikke snakket om dette.
Og jeg vil ikke at noe skal skje med deg.
Mont Royal-plantasjen South Carolina
Jeg får visst skynde meg for å rekke frem før krigen er over.
-Jeg tviler på at det blir så lett. -Vi rir bare ned de yankeene.
-De er tre ganger så mange som oss. -Det bekymrer ikke meg.
Synd at du som general ikke kan være med i Hamptons legion.
-Jeg vil savne deg. -Du er som en lillebror for meg.
-Ta ingen unødige sjanser. -Du kjenner da meg.
Det er det som bekymrer meg.
Charles minner meg om Orry da han skulle slåss i Mexico.
Orry kom tilbake da, og det vil begge gjøre nå også.
Det er utrolig. Familien Hazard er våre venner og Billy min svigersønn.
-Og nå har krigen skilt oss. -Det varer kanskje ikke så lenge.
Det håper jeg virkelig ikke.
De to kjekkeste mennene i sørstatshæren!
Pass deg, tante Clarissa, så jeg ikke tar deg med meg.
-Jeg er ikke klar til å si adjø. -Jeg ønsker ikke denne krigen.
Men vi ville miste vår stolthet hvis vi lar nordstatene styre oss.
Det er verdt å kjempe for våre hjem, våre familier, vår livsstil.
Og for deg...
Jeg lengter etter å få deg som hustru. Når skilsmissen er klar-
-skal jeg ta deg med til presten før du vet ordet av det!
Krigen er over innen generalen har fått sagt adjø til sin vakre dame!
Charles har hørt at jentene i Virginia er noen skjønnheter.
-Pass på deg selv, mor. -Jeg lovte meg selv å ikke gråte.
Du rekker ikke å gråte nå som du skal bestyre plantasjen.
Krigen venter og tiden går...
Ikke bekymre dere, jeg skal passe på her.
Til krigen!
Vær forsiktig, Charles!
-Dette er virkelig en ære for meg. -Det er vi som er beæret.
I militsens generalstab ser vi på deg som en idealistisk oberst-
-som kan skape soldater av grønnskollinger.
-Jeg begynner straks rekrutteringen. -Takk for din gjestfrihet.
Men jeg savnet din yndige hustru. Er Mrs. LaMotte uvel?
-Hun bor ikke her lenger. -Du må unnskylde Mr. Clay.
Han har vært i Columbia og kjenner ikke til situasjonen her.
Situasjonen her angår ingen.
Adjø, mine herrer.
Du er virkelig stilig, George Hazard.
Du er like kjekk nå som da vi danset vår første dans.
Etter krigen mot Mexico ville jeg aldri mer bære uniform-
-men jeg kan ikke bare sitte her mens landet deles i to.
Jeg er enig med presidenten, unionen må bevares.
Men jeg stilles heller for krigsrett enn å ta på meg den komiske hatten.
-Ikke engang jeg ville brukt den. -Jeg burde ha fått en feltordre.
Presidenten vil ha deg i sin stab.
Han vet like godt som jeg hvor enestående du er.
Presidenten vil mobilisere vårt land som aldri før.
Håper dette er riktig. Det er krig, en fest som dette kan vekke anstøt.
Vi feirer bare vår helts avskjed. Og vi er de mest prominente her.
-Det er vår plikt som patrioter. -Jeg vet ikke om George liker det.
De offiserene som har gått over til sørstatene vil få angre på det.
Vi som driver store bedrifter vil fremskynde en rask seier.
Jeg har allerede planer om...
-Nå må du spille "obersten". -Takk, men jeg har ikke gjort noe.
Jeg ser det som en hyllest av de andre også.
Blant andre William-
-og alle som kommer til å tjene unionen her hjemme-
-for eksempel min bror Stanley som bestyrer verket mens jeg er borte.
-Vi stoler på deg, Stanley. -Takk, og lykke til.
Nå innser jeg at dere virkelig må reise. Jeg vil savne dere sånn!
Dine gjester venter på deg.
La ikke følelser komme i veien for planene våre.
Nå kan du tjene penger og bli den du alltid har villet være.
Konføderasjonens hovedstad Richmond i Virginia
Vi kan ikke trekke ut tiden mer, for da kveler nordstatene oss.
-Jeg har blitt tilkalt... -Akkurat, sir!
Brigadegeneral Main. General Lee, min militære rådgiver.
Nordstatene har visst planer om å knuse oss med en vannslange.
Stemmer, sir.
Langs hele østkysten ned til Florida Keys-
-og langs kysten til New Orleans kan deres flåte stenge oss inne.
-Siden tar de nabostatene... -Og deler oss i to!
Aldri!
De kan hindre oss i å få våpen fra Texas, Mexico, Europa...
General Scott fra Virginia har tenkt ut dette. Han er en forræder!
Å tro på unionen gjør ingen til forræder. Da var ikke jeg her.
Jeg vet at du avviste Lincolns tilbud, men jeg visste ikke at...
Uttredelse strider mot forfatningen og slaveriet er et onde.
-Hvorfor har du valgt vår side? -Jeg kan ikke gå imot Virginia.
Min lojalitet og mine følelser tilhører denne staten.
Hvis vi skal beseire nordstatene-
-må vi slå til som en kobra!
-Mot deres hovedstad Washington! -Statene går ikke med på invasjon.
-Får de ulike statene bestemme... -Lincoln besørget at vi tok Sumter.
Vi skal ikke stemples som angripere. Nordstatene skal slå til først!
Det var alt for i dag.
Du lurer sikkert på hvorfor jeg innkalte deg hit.
Ditt bomullsspinneri var et av de første i sør, og det gikk bra.
Ja, men vi har likvidert det nå. Min kompanjong er fra Pennsylvania.
Det er også en tragedie når gamle vennskap ødelegges.
George og jeg håper at vi kan gjenoppta vårt vennskap en dag.
Vi trenger din kunnskap.
Vi har få fabrikker og lite råmateriale.
-Du kan få fart på krigsmaskinen. -Jeg skal gjøre mitt beste, sir.
Mer kan ingen forlange.
Oberst Hamptons stab Nordre Virginia
Unionen har en stor styrke ni mil vest for sin hovedstad.
Så vi må postere ut 11 000 menn som skal vokte Shenandoah Valley.
-Deres hovedstyrke er i Washington. -De kan gå igjennom østre Virginia.
Der må vi nok møte dem. Kaptein Main, ri nord for Centerville.
Se etter hvor stor styrken er og om den er på vei sørover.
Ta ingen sjanser. Jeg trenger opplysninger, ikke døde speidere.
-Ja, sir. -Lykke til.
Det er bra.
-Klipper du deg nå? -Selv i krig er vi gentlemen.
Du slutter aldri å forbause meg.
Jeg trenger en frivillig - deg!
Yankeer!
Vi prøver å riste dem av oss i skogen!
En kvinne!
Vi er ille ute som det er.
-Det tok sin tid. -Du kunne vel takke oss.
Jeg må få frem medisiner til styrkene deres.
-Avled oppmerksomheten deres. -Din grad gir deg visse fordeler.
Jeg klarer meg selv.
-På tide at dere kom. -De kan komme tilbake.
-Nei, de forsvant som dugg for sola. -Nå drar vi hjem til meg.
-Du kunne vise litt takknemlighet. -Unnskyld... Augusta Barclay.
-Charles Main. -Ambrose Pell.
Og jeg er takknemlig. Jeg smugler medisiner fra Washington.
-Hadde de fått tak i meg... -Vi beskytter sørstatsskjønnheter.
Nordre Virginia
-Vi har vært så bekymret for deg. -Offiserene her har hjulpet meg.
-Kaptein Main og løytnant Pell. -Vi skal ta oss av hestene deres.
-Vi må nok dra videre. -Jeg kan vel få by på litt mat.
Takk, gjerne det. Vi må jo ha mat, og hennes mat er nok bedre enn din.
Jeg kjemper ikke for slaveriet, men for hjembygden min.
Sånn er det for de fleste. Lurer på om Mr. Davis skjønner det.
-Det gjør han nok innerst inne. -Akkurat som deg?
Jeg tror ikke på denne krigen, men jeg vil hjelpe soldatene.
Takk for maten. Men vi må rekke frem til nordstatsleiren i natt.
Jeg henter hestene.
Hva sier mannen din om det du gjør? Det er ikke ufarlig.
Mannen min døde for noen år siden. En bra mann, men eldre enn meg.
Jeg lærte mye av ham.
-Du savner ham visst ennå. -Jeg rekker ikke å føle meg ensom.
-Takk for oss, Mrs. Barclay. -Si Augusta.
Pass på dere selv.
For en fantastisk kvinne.
Føderalt sykehus Washington
Unnskyld at du måtte vente. Jeg måtte lete etter søknaden.
Jeg vil gjerne bli sykepleier, og jeg er lærenem.
-Det holder nok ikke. -Jeg forstår ikke riktig...
Vi skaffer oss opplysninger om de som vil komme til oss.
Mrs. Dix er nøye med at vi ikke skal få feil type kvinner.
Er jeg en slik kvinne?
Du har vært innlagt på sinnssykehus.
Etter min manns død, ja. Men jeg er ikke gal.
Dette er et vanskelig arbeid. Man blir vitne til lidelse og død.
-En sykepleier må ikke svikte. -Min mann ble myrdet.
En kvinnes sorg kan vel tolkes som galskap?
-Din virksomhet som abolisjonist... -Mitt ekteskap med en neger?
Det tilhørte ikke virksomheten. Det var ekte kjærlighet.
Ekteskapet har ingenting med saken å gjøre. Vi må dessverre si nei.
Jeg har mange mektige venner.
Her har personlig innflytelse ingenting å si.
Du og Mrs. Dix har ikke hørt fra meg for siste gang.
Vi giftet oss så raskt at jeg ikke rakk å få gravert navnet i ringen.
-"For alltid". -Det må vi skåle for.
-Skål for Hazard. -Og for Main.
Må Gud bevare våre familier og la oss gjenforenes etter krigen.
-Er ikke det din familie? -Vi går til bordet vårt.
-Hvem er hun sammen med? -Sam Greene. Et kongressmedlem.
Constance, er ikke det din kjole?
Virgilia har alltid likt den, så hun fikk den av meg.
Jeg skal bare si adjø til min søster.
Jeg reiser i morgen tidlig, så vi sees ikke igjen før etter krigen.
Jeg vil bare ønske deg alt godt.
Vær forsiktig.
En av dem bryr seg da om deg.
Vi har viktigere ting å snakke om.
-Du kunne ha kontaktet meg før. -Jeg var ikke klar for deg da.
Og nå er du det?
Du kan hjelpe meg. Bare som sykepleier kan jeg delta i krigen.
-Men det er ikke så enkelt. -Hvordan det? Du har da sjarm.
Dorothea Dix har strenge krav for sykepleierne sine.
-Sjarm er ikke et av dem. -Mange har fått nei, men...
-Jeg får bare treffe underordnede. -Hva er problemet?
Jeg har jo vært innlagt på sinnssykehus.
Du vil altså at jeg skal snakke med Mrs. Dix.
Vil du det? Din anbefaling vil veie tungt.
-Du kan forklare saken for henne. -Hva får jeg til gjengjeld?
Mitt vennskap - som alltid.
Du ville kunne ønske deg månen uten å tilby et kyss til gjengjeld.
Betyr det at du hjelper meg?
Ja.
George, for en overraskelse!
-Neppe, vi så hverandre i kveld. -Var det deg? Jeg så en uniform...
Men jeg trodde ikke George ville bruke våpen mot sine sørstatsvenner.
-Du er deg selv lik. -I denne forandringens tid, ja.
-Har din kone sendt deg? -Hva gjør du i Washington?
Bryr du deg om det?
-Greene hjelper meg å bli pleierske. -Hvorfor kom du ikke til meg først?
-Ikke spill beskyttende. -Det gjør jeg ikke!
-Jeg har vært urolig for deg. -Jeg har det bra!
-La meg få låne deg litt penger. -Det sa du aldri da Grady levde.
-Familien er ikke skyld i hans død. -Vi har aldri vært en familie.
Vi sto hverandre nær. Jeg vet ikke når det endret seg...
Da jeg begynte å tenke selvstendig, noe en kvinne ikke må gjøre.
Alle hørte på Stanleys dumme ideer.
Men ingen hørte på meg.
Vet du hvordan det føles å bli oversett fordi man ikke er mann?
Jeg var interessert i dine ideer, men du var alltid så selvopptatt!
Du burde ha forstått, men avfeide meg som en fanatisk abolisjonist!
Dere moderate vil bevare unionen.
Men slaveriet er stridens eple!
Jeg avskyr slaveriet, men jeg vil ikke diskutere det nå!
Jeg vil ha deg tilbake i familien!
Er det så vanskelig å forstå?
Er det så vanskelig å forstå at jeg vil være i fred?
Vi kan ikke få tilbake det som en gang var...
-Men vi kan begynne på nytt. -Nei, det er for sent til det.
Nå vil jeg gå og legge meg. Hils Constance.
Hvis du skulle trenge meg en gang, så vet du hvor jeg er.
Ikke heng på meg i hele kveld, så får vi treffe flere mennesker.
Du har ikke mye tid til overs for meg.
En lojal hustru hjelper sin mann med hans karriere.
Og i kveld er en fin mulighet. Fest hos Jefferson Davis!
Han må innse at han trenger meg i krigen.
Alle menn liker smiger. Bruk all den sjarmen du kan oppdrive.
-Mine visjoner er min styrke. -Din nåværende stilling duger ikke.
-Jeg vil at du skal nå langt. -For min eller din skyld?
Er ikke det det samme?
Jeg må spørre Mrs. Davis hvor hun har kjøpt sin...interessante kjole.
I krigstid må vi vedta upopulære tiltak som er nødvendige-
-for vår krigføring, som f.eks. å bruke slaver som arbeidskraft.
Med all respekt for deg, hevder jeg at det kan man ikke gjøre.
Hvis de selvstendige statene må avstå fra sine friheter-
-blir det jo det samme sirkuset som i Washington.
For å bli sterke må vi ha en overordnet sentralregjering.
Det går statene aldri med på!
Da dør konføderasjonen raskt.
Man kan ikke ha selvstendige stater og en sterk nasjon samtidig.
-Man må velge. -Jeg velger å gå imot eneveldet!
Han våger ikke å diskutere politikk fordi han vet han tar feil.
Kaller du det smiger, å krangle med regjeringens mektigste mann?
-Det er min overbevisning at... -Til helvete med din overbevisning!
Det var slutten på din politiske karriere - hvis du har hatt noen!
Et glass champagne, takk.
Jeg orker ikke punsj som har mistet futten.
God aften, Mr. Huntoon.
God aften. Har vi truffet hverandre før?
Forrige gangen vi møttes var jeg major i unionshæren.
-I New Orleans? -Ja, vi besøkte Madame Conti der...
Ja visst. Du sa at du verken kunne tjene unionen eller Jeff Davis.
Som du ser holder jeg ord. Og du har fremdeles visjoner.
-Det var pent sagt. -Jeg hørte på deg og det eselet.
-Det du sa var helt riktig. -Dessverre er ikke min kone enig.
Hun er virkelig vakker, så du får unnskylde henne.
-La meg presentere deg for henne. -Takk, men forretninger først.
Grunnen til at jeg vil fornye vårt bekjentskap er den-
-at jeg har en del bekjente, menn med visjoner som deg-
-og vi har forretninger på gang, som vil gi en utrolig fortjeneste.
-En slags investering? -Innen skipsfart, ja.
Nordstatsblokaden er en gullkantet mulighet for oss.
Skal du bryte blokaden?
Jeg har en rask dampbåt i tankene.
Den kan utrustes i Liverpool til vårt formål.
Din del av gevinsten vil bli den samme som din del av investeringen.
-Sørstatene trenger så klart våpen. -Nei... Luksusartikler!
Det er der pengene er. Risikoen er stor-
-så vi satser på at det blir kortsiktig.
To turer kan gi en gevinst på 500 prosent.
Og klarer ikke nordstatene å senke den, blir vår gevinst astronomisk.
-Jeg vil ikke være med på noe sånt. -Hvorfor ikke?
Først og fremst er det upatriotisk.
-Er silke og sherry upatriotisk? -Svaret er nei, sir.
Vi er uenige om en sak, men vi har samme politiske oppfatning.
-Og samme kjærlighet til det vakre. -Får jeg presentere...
-Elkanah Bent. -Min hustru Ashton.
-Min mann investerer ikke i sånt. -Fordi han er patriot?
Fordi han er en pyse! Men det er ikke jeg, og jeg har egne penger!
Dine penger ble vel din manns penger da dere giftet dere.
Jeg kontrollerer pengene mine, for jeg kontrollerer mannen min.
-Det tror jeg nok. -Han gjorde en feil da han sa nei.
Betyr det at du ikke ville gjøre det?
Vi bør kanskje diskutere det siden...på tomannshånd.
Kaptein Durham! Oppstilling!
Utmerket! Det er nok for i dag.
Jeg gratulerer. Dette viser hvilke gode soldatemner sørstatsfok er.
-Jeg anmoder om å få si noe. -Hva er det, soldat?
Jeg vil gjerne slippe dette. Min kone og mine barn savner meg.
Dette soldatlivet passer ikke meg.
Jeg kan skyte kaniner og sånt-
-men ikke et menneske, ikke engang en yankee.
-Hva heter du? -Burnett, sir.
Hvordan går det med konføderasjonen-
-hvis alle slapp å tjenestegjøre?
Vi kjemper for en stor sak. Frihet. Selvstendighet.
Den hvite manns suverenitet. Alle må ofre alt for den saken.
-Din anmodning er avslått. -Det er lett for obersten å si.
Du har jo ingen familie lenger.
"Så rik gjør ditt minne om din kjærlighet meg-
-at jeg mot kongelig status byttet det ei."
Du elsker sønnen min svært høyt.
Han betyr alt for meg. Jeg vil aldri såre ham.
Du gjør ham så lykkelig. Du kan aldri klare å såre ham.
-Det er noe annet, ikke sant? -Jeg vil ikke vanære familien.
Det kan du ikke.
Men det er noe du ikke vet...
Min mor...hadde negerblod i årene...
-Det har Orry allerede fortalt. -Men om noen får vite det...
Det som teller er at min sønn elsker deg, og det gjør jeg også.
Ikke kall meg "Mrs. Main". Si "Clarissa".
Eller bare "mor".
Gjør som vi sier, ellers havner du i helvete! Sal opp hesten hennes!
Ikke ett ord, ellers kutter jeg strupen din.
Du skal bli med hjem, og nå skal du bli en pliktoppfyllende hustru.
Hjelp henne opp.
Ta henne med hjem.
Det brenner i bomullslageret!
-Begynn å bære vann! -Prøv å få ut noe av bomullen!
-Cuffey, jeg henter Miss Clarissa. -Skal hun spytte på flammene, hva?
-Hvor er Cuffey? -Han sprang inn i låven!
-Hvordan begynte det? -Justin kastet en lykt på taket!
Best vi bærer henne inn i huset.
-Hvorfor er ikke du ute og slukker? -Det er ikke min bomull.
La aldri Miss Clarissa høre deg snakke sånn!
De bryr seg da ikke om oss.
Ligg stille. Fruen fikk en stygg smell i hodet.
Vi har sendt bud på legen.
-Har dere funnet Miss Madeline? -Vi leter etter henne.
Nå skal fruen hvile seg. Vi skal sende bud på Miss Brett.
-Velkommen hjem. -Dette er ikke mitt hjem!
Jeg har hatt tid til å tenke. Nå vet jeg hvor mye jeg begjærer deg.
Du er min i Guds øyne og i lovens navn. Det kan du ikke endre på!
Nei, Justin. Det er for sent.
Ikke vær redd. Jeg skal være tålmodig, men jeg skal bevokte deg.
Jeg skal behandle deg bra. Du vil merke at jeg har forandret meg.
Du har ført meg bort mot min vilje. Folk vil komme og hente meg!
Alle hvite mannfolk på Mont Royal, deriblant din kjære Orry-
-er ute og kjemper for vår ærefulle sak.
Det er ingen der, Madeline.
God natt.
Jeg liker ikke å måtte vente!
Jeg risikerer ryktet mitt ved å komme hit uten at min mann vet det.
-Du ser virkelig strålende ut. -Så lett smigrer du ikke meg.
-Skal det være noe å drikke? -Champagne, takk.
Vi har samme smak. Det må da bety noe.
-Du er altfor pågående, sir. -Jeg har ventet på deg i dagevis.
Så mye penger vokser ikke på trær, og kan jeg virkelig stole på deg?
Når jeg fornyet bekjentskapet med din mann hadde jeg et dypere motiv.
-Hva da? -Du og jeg.
-Du hadde aldri sett meg før. -Jeg hadde sett et bilde av deg.
-Bryllupsbildet vårt? -Ja. Samt din bror.
Orry? Nevn ikke ham!
-Hvordan kjenner du min bror? -Vi var kadetter sammen.
West Point?
Ja visst, han snakket alltid om deg. "Kjøteren Bent"...
Din bror og George Hazard sørget for at jeg måtte forlate West Point.
-Det overrasker meg ikke. -Kjenner du George Hazard?
Hans yngre bror er gift med min søster. Jeg hater familien Hazard!
-Du hater tydeligvis din bror også. -Orry kastet meg ut-
-fordi jeg var imot min søsters ekteskap.
Du så bryllupsbildet?
-Din mann viste meg det en gang. -Min søster Brett var med på det.
Jeg husker bare deg og en annen mørkhåret kvinne.
En annen søster?
Det var Madeline LaMotte, en hore. Hun bor hos min bror.
-Ulovlig? -De påstår at hennes mann er gal.
De har visst tenkt å gifte seg når skilsmissen hennes er klar.
-Bedre og bedre... -Kjenner du henne?
Jeg vet noe om henne som jeg ikke avslører ennå... Gi meg vekselen.
-En mann som tar det han vil ha. -Og han vil ha alt.
Begjærer du alt godt livet tilbyr?
Penger er jo bare en del av det.
Men for den delen kan man kjøpe alt det andre.
Jeg er ikke så lettkjøpt. Vis meg litt profitt først.
Du skal få din gevinst og mer til.
Mye mer!
Nå må jeg stikke! Jeg bør være hjemme når James kommer.
Send meg visittkortet ditt når skipet har ankommet.
Du kan ikke reise i dag, Semiramis.
Det går verken båter eller tog til sørstatene lenger.
-Skal du dra til Pennsylvania da? -Nei, jeg blir her en stund.
Vi skal få deg hjem på et vis.
-Mrs. Hazard? -Ja.
Denne beskjeden er til deg.
Mor er syk og Madeline har forsvunnet!
-Vi må hjem til Mont Royal! -Men krigen...
Bare vi kommer forbi unionens linjer er vi trygge i Virginia.
-Men Mr. Billy... -Han vil forstå.
Han ville ha gjort det samme. Vi må prøve. Mor trenger oss.
God morgen! Hvordan har du det?
Vondt i beina. Tilhører du skarpskytterne?
-Stemmer. Billy Hazard heter jeg. -Tom Larson. Vil bli trommeslager.
-Hva med foreldrene dine? -Har ingen.
-Er du ikke litt for ung? -Jeg er allikevel den beste.
Jeg kan alle kommandoropene, og jeg høres gjennom kanonbulderet!
-Hopp opp bak meg. -Takk, løytnant!
Klar? En, to, tre!
Skarpskytternes leir utenfor Washington
-Dette kaller jeg et regiment! -Er du imponert?
-Det beste i hæren, ikke sant? -Absolutt ikke.
-Støvlene dine er støvete. -Jeg har jo ridd hit.
Du skal stanse og tørke av dem før du rir inn i leiren.
Utrustningen din er dårlig pakket, og du er her en dag for sent.
Hvorfor skulle jeg forsvare meg overfor en sersjant?
Jeg er oberst Hiram Berdan!
-Oberst... -Du kunne ikke vite hvem jeg var.
Men det rufsete utseendet ditt gjør du noe med!
Dette regimentet skal bli det beste - og det skal skje kvikt!
Oberst, vent! Jeg vil bli trommeslager!
Da må man være erfaren, og du er for ung.
Jeg kommer helt fra Baltimore. Gi meg iallfall en sjanse!
Fort deg da!
Samling.
-Hva ler dere av? -For en entré.
Men du gjorde inntrykk på den gamle jernmaska.
Jeg tråkket nok i baret, ja.
Rudy Bodford... Dette er Jamie Powell og Stephen Kent.
-William Hazard. Kall meg Billy. -Du er nok litt av en skøyer.
Her kommer du og skal prakke på oss en guttunge til trommeslager.
-Jeg tror at han klarer det. -Han stikker straks det smeller.
Obersten har godkjent meg! Jeg klarte det!
-Vi er Wade Hamptons speidere. -Det er full kamp i Manassas!
-Hvor mange yankeer? -De er 35 000 mot våre 30 000.
Jeg må videre til Richmond og krigsdepartementet.
Vi får ri direkte til Manassas.
General Beauregard har ført sine rebellstyrker til Manassas.
-De er nok på vei mot hovedstaden. -Nei, de avventer vårt trekk.
Mens vi avventer deres trekk...
Din blokade får dem kanskje til å ta til fornuft.
Hissigproppene i sør gir nok ikke opp på grunn av en blokade.
Og våre medborgere mener det er på tide at vi tukter rebellene.
Davis kaller sitt forræderi for den andre amerikanske revolusjonen.
-Men det er et opprør. -Vi er flere, så vi kan ta dem.
Det holder ikke at vi er flere.
Det blir borgerkrig, bror mot bror.
Våre soldater fortjener de beste våpen vi kan gi dem.
Våre folk arbeider døgnet rundt for å gi dem det de trenger.
Men ingen såkalte repetergevær! Et sløseri med ammunisjon.
Gamle, utprøvde våpen er best.
General McDowell spiste et herremåltid i går kveld.
Angriper han Beauregard med samme appetitt, har vi intet å frykte.
21. juli 1861 Bull Run Creek, Manassas, Virginia
Dette ligner jo en landtur. Dette slaget er nok forhastet.
-Sørstatenes stilling er sterk her. -Rebellene har slått til retrett.
Jeg kjenner en del av lederne deres. Sørstatshæren kan være sterk.
-Tull! Udisiplinert sludder! -Det sa kong Georg i 1776...
Legg ned våpnene, mine herrer. Vi to må bevare freden.
På en slagmark?
-Er det ikke spennende? -Er du her?
Jeg overtalte mor. Vi skal spise, men først vil jeg se slaget.
-Ikke bekymre deg, løytnant! -Jeg bekymrer meg ikke for deg, nei.
-Obersten vil vi skal rykke frem! -Ikke forstyrr kunstneren i arbeid.
Hvorfor er obersten så bekymret?
Hans yngre bror deltar i slaget.
Fremad!
Jeg ser jo ingenting for all røyken og alle trærne.
Holdt!
-Wade Hamptons legion? -Til høyre.
Trekk sabel!
-Jeg kan sende deg tilbake. -Jeg forlater aldri min post!
-Ikke vår legion. -Men vår krig!
Fremad!
Signaliser samling, Tom! Så høyt du kan!
Legg an!
Sikt!
Skyt!
Finnes det noen leger her?
-Ta hestene deres og følg meg! -Hva er det som skjer?
Det er et helvete der nede. Vi rekker ikke å ta oss av de sårede.
-Vi forsøker å trekke oss tilbake. -Flykter dere fra rebellene?
-Vi taper kampen! -Hvor ille er det?
Det er over! Få vekk kvinnene og barna før veiene blokkeres!
En soldat skal gi honnør før han gir seg i vei!
Vi må komme oss vekk, sir!
Korporal! Kom tilbake!
Ta tømmene!
Verden er blitt vanvittig, George. Fullstendig vanvittig.
Konføderasjonens seier oppmuntrer sørstatene og sjokkerer nordstatene.
Lincoln vil bevare unionen. Det kan bli en lang krig...
22. JULI 1861
General McDowell prøver å redde Washington og-
-resten av hæren sin.
-Falne? -Over 3000.
Og 1 500 la ned våpnene og lot seg ta til fange.
-Var vi så grønne? -Jeg var der...
En del gikk aldri frem til fronten og andre brøt sammen under kampen.
Men de fleste kjempet tappert til det ble beordret retrett.
-Hvor mange kanoner mistet vi? -28. Det er en katastrofe, sir.
Jeg bør kanskje holde meg utenfor. Jeg har ikke mye militær erfaring.
Da jeg ga min første ordre, ba mennene meg å dra til helvete.
Jeg måtte true hver og en av dem med juling før de hørte på meg.
Men på en måte ble det orden på de råbarkede nybyggerne-
-og vi klarte jobben vår.
Det vil også denne hæren gjøre. Jeg kjenner soldatene våre.
De tillater ikke unionen å dø. Det må heller ikke vi gjøre.
Skal sørstatene få utrette ved vold, det de tapte ved valget?
Det som står på spill er ikke bare De forente staters skjebne-
-men hele menneskeheten.
Nordre Virginia
Vi bør holde oss på småveiene.
-Dette klarer vi ikke å fikse. -Vi får ta med oss det vi kan bære.
Jeg spenner fra hesten.
Jeg går og henter de andre veskene. Bare de vi trenger mest.
Hva driver du med? Stjeler du?
Se på dette! Ei søt jente tatt på fersken!
Kanskje hun er sørstatsspion. Er du det, svarting?
-Kanskje vi kan more oss litt. -Du er sikkert en rømt slave.
Du skal føres til hovedkvarteret. Sett henne under bevoktning.
Tilbake til leiren!
Hvis du er litt snill mot meg-
-lar jeg deg kanskje få rømme...
-Jeg vil heller dø! -Pipa får nok snart en annen lyd.
Bevokt henne!
Ta på deg dette.
Vi får bytte om siden.
Vi har tatt så mange småveier at jeg har gått i surr...
Men vi har solen til venstre for oss, så vi er på vei sørover.
Se... De kan kanskje hjelpe oss.
Vent! Vi har rotet oss bort!
Vi er på rett vei.
Folk jubler! Jeg visste ikke at vår seier ved Manassas var så stor.
Dette nordstatsflagget har jeg fått av en av våre oberster.
-Min fetter kjempet med Beauregard. -Han utmerket seg sikkert.
-Hvis bare forsyningene virket... -Det er problemet vårt.
Med vårt jernbanenett er det vanskelig med styrkene i vest.
Og sporbreddene varierer for hver enkelt linje-
-så vi må kanskje kjøre med hest og vogn.
Dessverre vil ingen stat gi de føderale øvrighetene myndighet.
Statenes rettigheter kan bli vårt fall.
Guvernørene vegrer å overlevere sine militsstyrker til vår hær.
Vi kunne inntatt Washington hvis militsstyrkene hadde støttet hæren.
Jackson påsto at han kunne ha gjort det med 10 000 mann til.
Vi var like forvirret etter vår seier, som yankeene etter sitt tap.
Da det begynte å regne var vår sjanse til å avslutte krigen borte!
Dette viser iallfall verden at vi er en selvstendig nasjon.
Din søster Brett kom innom her og leverte deg dette brevet.
Er det problemer?
Jeg må be om permisjon. Det gjelder en familiekrise.
Jeg beklager... God tur.
En liten overraskelse, kjære Madeline.
Skål for en knust union... og for en som er gjenskapt!
Vi har vunnet vår frihet. Det kan du vel koste på deg et smil for-
-om ikke for denne deilige desserten.
Jeg hørte en artig kommentar som en engelsk journalist uttalte-
-da meddelelsen om seieren hadde kommet til Charleston.
Den amerikanske unionen var så kortlivet, sa han-
-at den som hadde opplevd fødselen også kunne oppleve dens død...
Nydelig. Smak.
-Jeg vil ikke ha. -Det er laget spesielt til deg.
Jeg vil bli fri! Du kan ikke tvinge meg til å elske deg!
Jeg har vært utrolig snill. Jeg har prøvd å varte deg opp.
Jeg har tilbudt deg alt utenom mitt liv for å prøve å vinne din gunst.
Bare vær trassig, men du vil allikevel gjøre som jeg vil!
Vil du se på når jeg dreper elskeren din?
Det er over.
Orry! Madeline! Gudskjelov at jeg har blitt bønnhørt!
Herr visepresident. Mrs. Stephens.
Jeg må gratulere deg og president Davis med seieren.
Det er en ære å ha dere her.
I disse tider må man more seg.
Jeg er enig! Men James gikk for langt hos president Davis...
Vennene hans fikk lurt ham til å diskutere med presidenten.
-Vi har hørt om det. -Mannfolk kan være så tankeløse.
Hadde du og jeg ledet krigen, hadde den ikke vart lenge.
-Vanskelig i de kjolene, hva? -Ikke verre enn i uniformene deres.
James, kom hit!
Gi våre hedersgjester champagne. Den siste vi fikk før blokaden.
Jeg føler meg beæret over å ha dere som gjester.
Vi feirer ikke bare valget, men også panikken blant våre fiender.
Idiotene i Washington er så opptatt av å anklage hverandre-
-at de kanskje river hverandre i filler, så slipper vi det!
James, nå snakker vi ikke mer om krigen.
La meg servere dere champagnen før mine kollegaer drikker den opp.
Mr. Bent, jeg var ikke sikker på om du ville komme.
Det tror jeg ikke på et øyeblikk.
Har du forvaltet pengene mine bra?
Champagnen er fra vårt skip.
Jeg sa til visepresidenten at vi kjøpte den før blokaden.
Og akkurat som Jeff Davis går han på hva som helst.
-Jeg må nok ta meg av gjestene. -Når skal du ta deg av meg, da?
Snart, Mr. Bent. Så snart du er klar til å snakke om fortjenesten min.
Jeg liker ikke å måtte vente. Jeg er utålmodig angående kvinner.
Det var synd. Jeg liker menn med stor tålmodighet.
Med tanke på dine egenskaper burde jeg kanskje bedre meg.
Det er vel verdt å gjøre et forsøk, Mr. Bent?
Mr. Bent har fortalt om en mann som lærte seg å bli tålmodig.
Du kan vel fortelle det til James? Jeg må ta meg av gjestene.
Du har en fortryllende hustru.
En beleven herre bør ikke se ut som om han ventet en overraskelse.
Jeg visste ikke at sjakk var din type spill.
Må man ikke være mer enn én for å spille?
-Hva ler du av? -Lekene dine.
De små intrigene dine.
Jeg vet at du begjærer meg.
Jeg begjærer deg...
Mer enn noen annen kvinne jeg har kjent.
Jeg vil ha deg... men på mine vilkår.
-Hvor er overraskelsen min? -Den er ovenpå.
Ta det rolig. Pass deg så du ikke snubler.
Jeg kan ikke stole på at du ikke smugtitter.
-Jeg er mørkeredd! -Før var du redd for meg også.
-Tror du jeg er redd for en mann? -Rolig, ellers får du ikke se den.
-Noe så dumt! -Gå forsiktig.
Jeg er død og er i himmelen!
Paris' moteskapere har anstrengt seg for å behage deg.
Du får meg til å føle meg som en dronning!
Jeg kan få alt jeg har ønsket meg hele livet!
Jeg har aldri sett deg så fornøyd.
Det gleder meg at du er like glad i luksus, fornøyelser og makt som meg.
-Vi er et perfekt par, ikke sant? -Jo visst.
Derfor har jeg bestemt meg for å gjøre deg til min førstedame.
Jeg er ingens førstedame. Vil du gifte deg med meg?
Når tiden er inne vil jeg at du skal bli min gemalinne.
Når Jefferson Davis har vist sin feighet-
-kommer en mer passende mann til å ta over konføderasjonen.
Jeg skal skaffe meg en liten, men veldisiplinert armé.
En svak tufs som Davis kan ikke lede sørstatene til seier.
Men jeg er en militær begavelse.
Jeg skal eliminere ham og sette oss i hans sted.
Det er jo forræderi.
Når mine planer oppfylles må du forlate din narr av en mann.
Og når jeg har konsolidert min makt skal vi regjere sammen.
Vi skal leve i luksus, som det anstår seg en keiser og keiserinne.
Du får det til å høres ut som Napoleon og Josêphine.
Ikke le! Le aldri av meg...
For da dreper jeg deg.
Slipp meg!
Bravo! Ditt temperament minner meg om en hest jeg eide en gang.
Hør nå her...
Vi to passer sammen.
Vi kommer til å være akkurat som Napoleon og Josêphine.
Et elskende par-
-som styrer et imperium.
Hva er det?
-Du angrer vel ikke? -Jeg er tåpelig.
-Men jeg tenker på min opprinnelse. -Det har vi snakket ut om.
-Men om vi får barn... -Det er klart vi skal ha barn!
Når krigen er slutt, må du bo her-
-og din fremgang og lykke beror på hva folk mener om deg.
Se på meg... Vil du se på meg?
Min lykke er avhengig av en eneste person. Deg.
-Vi skal gifte oss. -Å, ja!
Miss Clarissa... Miss Brett og Semiramis har kommet hjem!
Er alt i orden? Hva har skjedd?
Vi er hjemme, og det er alt som teller.
Kjære barnet mitt, du er hjemme!
Godt å se deg, Semiramis!
-Vi har vært så bekymret. -Denne turen glemmer jeg aldri!
Bra at du er i god behold.
-Brudepiken min! -Med glede!
Nå bærer jeg deg inn i huset.
Vil du ha Madeline Eugenie til din hustru-
-og elske henne i gode og onde dager?
Lover du å elske, ære og beskytte henne så lenge dere begge lever?
Vil du, Madeline Eugenie, ha Orry Main til din ektemann-
-og elske ham i gode og onde dager?
Lover du å elske, ære og adlyde ham så lenge dere begge lever?
For Guds åsyn og i myndighet av mitt embete-
-erklærer jeg dere herved for rette ektefolk å være.
Det er så mange som ikke er her. Orrys venner...og familien Hazard.
De er med oss i sine hjerter. Jeg vet hvor mye du savner Billy.
Dette er en lykkelig dag for oss alle.
Din brors ekteskap gir også håp om at Mont Royal vil bestå.
Vi har hatt så kort tid sammen.
Jeg vil ikke la deg dra.
Konføderasjonen får klare seg uten deg.
Du ser så alvorlig ut. Hva tenker du på?
Den beste dagen i mitt liv.
-Når var det? -Da jeg ble født.
Slutt å erte og si hva det er.
Da jeg traff deg, ble jeg født.
Hope ba meg gi pappa et kyss til.
Det er fra oss begge.
Vi vil savne deg, George.
Vi har fått rede på tapene fra vår siste katastrofe.
Presidenten gråt. En venn av ham var blant de drepte.
Det var en venn av meg også.
Han var en god venn av både Orry og meg.
Orry er rådgiver til sin president, som jeg er til Lincoln.
Han vil sikkert gjerne dra fra Richmond, som jeg fra Washington.
-Du skal vel ikke ut i felten? -Profitørene skor seg på krigen.
-Jeg vet hva du føler, men... -Det vet du ikke!
Jeg er sint og fortvilet, og kan ikke lenger skjule det.
-Presidenten trenger deg. -Jeg hører hjemme i selve hæren!
Unnskyld.
Jeg forstår deg. Krigen gjør at du sliter med lojaliteten.
Men la det ikke gå ut over oss. Det klarer jeg bare ikke.
Februar 1862 Richmond
Jeg vil snakke med deg, og bare her inne kan vi slippe dignitærene.
Ikke hver dag en ny nasjon får sin første president.
Håper kongressen blir besluttsom. Vi må få kalle inn folk til hæren.
-Vi må ha en lov mot luksusimport. -Vet du noe mer om kartellet?
Jeg har fremdeles ingen bevis.
De gjør ikke noe ulovlig, så de må stoppes på annen måte.
-De kan bli regjeringens fall. -Hvis jeg kan knuse dem-
-blir det en advarsel for de som skor seg på hærens bekostning.
Depesjene fra general Johnston i Tennessee har kommet.
-Fort Donelson? -Buckner har kapitulert.
2000 døde og sårede, og over 12 000 er tatt til fange!
Nordstatene kom over Manassas. Og vi skal komme over dette!
Nå er det ikke lenger snakk om en enkel seier.
George Washington har alltid vært min inspirasjonskilde.
Derfor valgte jeg hans fødselsdag til min innstillingsdag.
Tross alle vanskeligheter skapte han en ny nasjon.
Og det skal også jeg gjøre!
Det skal jeg også gjøre...
Dette skal leveres til Fredericksburg.
-Får vi flere jernbanevogner? -Dessverre er det ikke flere.
-Jeg skal nordpå i et annet ærend. -Vi er jo ikke langt fra fronten.
Vi har fått vite at et kartell importerer luksusvarer.
-Vet du hvem som ligger bak? -Han må stanses.
Vi møtes i Fredericksburg når jeg har utrettet mitt ærend.
Nordre Virginia
Beklager at du måtte komme hit. Det er mange yankeer her nå.
Jeg hadde flaks som ikke ble oppdaget. Hva har du fått vite?
Major Bent har bankkontoer i New York som stadig blir fetere.
Det er ikke nok som bevis.
Han er slu. Og han smører alle de rette personene.
-Bents skip, da? -De går i vanlig trafikk.
-Men hvor skjer lossingen? -I små, gjemte viker.
På den måten unnviker han blokaden og spørsmål fra oss.
Det kan bli til vår fordel.
Hvis vi kunne finne en vik og vente på hans skip...
Da kan vi kanskje stanse ham uten å bry domstolen.
-Den ideen holder vi for oss selv? -Selvsagt, general.
Uværet stilner av. Vi drar nå mens vi kan.
-Best at vi ikke rir sammen. -Håper yankeene holder seg inne.
Der er det en til!
Bli der!
-Unnskyld, sir. -For et fælt vær...
Ja, men vi jager en rebell. Jeg syntes han forsvant hitover.
Jeg kommer fra en inspeksjonstur og har ikke sett noen på lenge.
-Rebellen har nok forsvunnet. -Det tror jeg også.
Vi vender tilbake til leiren. Du er velkommen dit, sir.
-Takk, men jeg har langt igjen. -God tur, sir.
Du reddet livet mitt.
Din idiot, hva gjør du her så langt nord?
-Det bør jeg nok ikke fortelle. -Dette blir ingen lett våpenhvile.
Nei. Men vi kan vel finne et sted hvor vi kan snakke sammen?
Ja, vi er for gamle til å sitte ute i regnet som vi gjorde i Mexico.
Hils Billy og si at Brett kom til Mont Royal i god behold.
Han er så bekymret for henne, sørg for at hun er i trygghet.
Da må du love å holde armeen din borte fra South Carolina.
Hva har du på fingeren?
-Madeline og jeg har giftet oss. -Gratulerer!
-Du skulle vært forloveren min. -Jeg ordner en fest etter krigen.
Vi ber alle våre gamle venner, til og med Marcus Hasler.
Han ble drept av en skarpskytter i forrige uke.
-Lincoln har prøvd å kompromisse. -Hvorfor invaderer han Virginia da?
Jeg var der. Rebellhæren var klar til å innta hovedstaden vår.
Og Lincoln må bevare unionen. Sørstatene avfyrte første skuddet.
-Vi vil da bare få være i fred! -Lincoln ba lederne deres roe seg.
-Han kan ikke la slaveriet øke. -Det er ikke det saken gjelder!
Vi ser begge slaveriet som avleggs. Det er en klamp om foten i sør.
Hva har skjedd med oss?
Bra vi ikke er kompanjonger mer.
Du burde ha latt patruljen ta meg, så hadde det vært en rebell mindre.
Det mener du ikke.
Ta vare på deg selv.
Unnskyld, men vi hørte at vår sønn var blitt såret.
-Kan du hjelpe oss å finne ham? -Jeg arbeider dessverre ikke her.
Mrs. Dix, jeg heter Virgilia Grady.
Kongressmedlem Greene snakker veldig pent om deg.
Det har aldri forekommet en lignende krig på dette kontinentet.
Flere lemlestes nå i trefninger enn noen gang før.
Vi er ikke forberedt på det.
Senest i går ble 200 menn såret ved Potomac.
-Jeg vil gjøre alt jeg kan. -Det er mangel på bra pleiersker.
En del klarer ikke alt blodet, skadene og mangel på medisiner.
Andre har blitt kalt hjem til familier som har mistet mennene.
Jeg tåler faktisk ganske mye. Og når det gjelder familien min...
Du er skyldt til oberst Hazard og din familie eier Hazards Jern.
Ja, vi gjør alle en innsats i krigen.
Greene mener at du ville klare å være sykepleier.
Han forstår mitt dype ønske om å tjene mitt land.
Jeg har lest boken din, og mange flere. Og jeg har lett for å lære.
Det trengs, om jeg skal ansette deg som sykepleier.
Og jeg snakker ikke bare om medisinske kunnskaper.
Du må være klar over at soldatene er uforskammede og legene uvennlige.
Iblant blir du ikke behandlet bedre enn en tjener eller...
En slave?
Det har jeg vent meg til i min virksomhet som abolisjonist.
-Jeg mente ikke demonstrasjoner. -Har sett verre saker enn krigens.
De grusomhetene som slaveeierne utsatte sine svarte ofre for.
Jeg har rørt ved brente og prylte kropper.
Sår, arr, grusomme vansirelser.
Mange av våre pasienter tilhører sørstatshæren-
-og en sykepleiers plikt er å vise barmhjertighet mot alle.
-Naturligvis. -Du må være nøytral.
-Og gi alle den samme pleie. -For meg er alle verdt like mye.
Da får vi diskutere ansettelsesvilkårene.
Lønn, transport og innkvartering.
Denne avdelingen er typisk for våre militærsykehus.
-Våre leger er meget dyktige. -Sykepleierne også, tydeligvis.
-Soldatene får bra pleie, ser jeg. -Dette er Mrs. Grady.
Jeg har den fornøyelse å kjenne til henne. Jeg anbefalte henne selv.
Det er ikke mange i din stilling som nedlater seg til å besøke oss.
Utilgivelig! Bare felttjenesten er viktigere enn arbeidet her.
Vi må gjøre soldater som dette stridsdyktige igjen.
Du kan hjelpe oss. Regjeringen reagerer så tregt på våre krav.
Nå holder det, Mrs. Grady. Vi må videre...
En pleierskes synspunkter er viktige. De pleier de sårede.
Jeg er meget interessert i å høre på Mrs. Grady.
Jeg skal ut på et feltsykehus, og det er stor mangel på morfin.
Det er det eneste som lindrer ved amputasjoner.
Jeg er ikke her for å snakke om morfin, men for å treffe deg.
Du kan sørge for at vi får mer penger til medisinene vi trenger.
Det er jeg villig til.
Spørsmålet er hva du er villig til.
Du er fremdeles gift og har familie hjemme i Indiana.
Du vet hvordan jeg ser på det, og det er ikke endret.
Jeg ville skilt meg, hvis Indiana ikke hadde vært en intolerant stat.
-Jeg har ikke råd til skandalen. -Da kan jeg ikke tilhøre deg.
Men jeg vil ikke miste deg som venn. Si at jeg ikke har det...
Nei, det har du ikke. Og jeg skal ordne med medisinene dere trenger.
Men neste gang du ber om en tjeneste, må du gjøre gjengjeld.
Det er sånn det fungerer.
Til og med-
-mellom venner.
Mai 1862 Nordre Virginia
De har gitt oss juling i vest-
-men Jackson kan gjøre et utfall mot Washington når som helst.
Det er derfor Lincoln har innkalt en hel avdeling til hovedstaden.
-Styrken mot Richmond er stor nok. -Men ikke så stor som vi trodde.
De er vel fem ganger så mange som oss.
Nå rir vi tilbake og forteller Johnston at de er flere enn antatt.
Hva ler du av?
Deg. Før var du den mest elegante offiseren i konføderasjonshæren.
-Før du gjorde meg til speider, ja. -Du ville jo bli en helt.
Vi skiller lag!
Prøv igjen, Boz.
-"En soldat i..." -"Legionen..."
"Lå døende i Al... "
"Alger", en by i Afrika. Fortsett.
"Det manglet kvinnelig pleie, det var..."
"Flust"? "Flust med kvinnetårer..."
Fint! Du leser bedre enn jeg gjorde etter to år på skolen.
Det ser ut som en soldat...
Kaptein Main!
-Nesten flaks at jeg ble skutt... -Du hadde virkelig flaks.
Du har mistet mye blod, men såret vil leges fort.
-Jeg må av gårde i morgen tidlig. -Du blir her et par dager.
-Hvis Pell ikke kommer tilbake... -Opplysningene kommer nok frem.
Det skal jeg sørge for.
God natt, Charles.
Det er så vakkert her, man glemmer nesten at det er krig.
Da Tom døde hadde jeg fremdeles så mye å gi.
Det syns. Det er ikke mange som lærer slavene sine å lese.
Washington og Boz er ikke slaver. De har jobbet like hardt som oss-
-så de er begge frie og deleiere i gården.
Du bryr deg om andre. Det er nok det som gjør deg så attraktiv.
-Merra di skal følle. -Hun er min stolthet og glede.
Jeg har skjult henne for de militære.
Blir det en gutt må du oppkalle ham etter meg!
-Kan jeg gjøre noe for deg? -Det gjelder henne.
Du mener kanskje at det ikke angår meg-
-men Boz og jeg er den eneste familien Miss Augusta har igjen.
Jeg vet det. Si hva det gjelder.
Miss Augusta tok det hardt da barnet hennes var dødfødt og Mr. Tom døde.
Og du er en soldat, og krigen bare fortsetter...
Jeg vet ikke om hun overlever enda en sorg. Forstår du hva jeg mener?
Han er litt vinglete ennå, men om et par dager jager han vinden.
Dette må feires. Jeg har spart en flaske vin.
Den skulle passe bra nå.
Det blir hyggelig, Augusta. En fin måte å si adjø på.
Jeg må dra herfra i morgen.
-God dag, Mrs. Main? -Jeg er Mrs. Tillet Main.
Mrs. Orry Main, Mrs. William Hazard. Hvem har vi æren av å snakke med?
Fenrik Samuel Barstow fra intendanturavdelingen.
-Hva trenger dere? -Dessverre en hel del.
Tre fjerdedeler av det som var igjen.
Vi hadde ikke noe valg. Våre styrker trenger forsyninger.
Det gjør vi også! Nå vet ikke jeg hvordan vi skal forsørge alle her.
Unnskyld at jeg forstyrrer, men har du hørt noe fra din kone?
-Jeg prøver å få frem brevene mine. -Du elsker henne høyt, hva?
Håper jeg finner noen også...
Ja, men nå må jeg skrive ferdig.
Jeg har aldri sett noen som har skrevet så mange brev.
Hva skriver du om?
"Jeg tenker bare på å få holde deg i armene mine igjen.
Du får nok aldri brevene mine og kan ikke svare fra South Carolina."
-Er din kone fra South Carolina? -Stemmer. Hit med brevet nå!
-Din fordømte rebellelsker! -Gi ham brevet.
Meld dere i mitt telt om fem minutter.
Dere skal være offiserer og gentlemen og fremstå som gode eksempler.
-Jeg begynte ikke. -Fikk dere tillatelse til å snakke?
Vi har jaget tilbake rebellene og står utenfor Richmond-
-og så slåss to av mine offiserer med hverandre, fremfor fienden.
Hvis vi ikke sto fremfor et nytt slag, hadde det blitt krigsrett!
Spar energien til rebellene.
Det blir kanskje ikke så hard kamp nå som de har en ny befalhavende.
Når Robert E. Lee er klar, vil han angripe oss.
Og da er det best vi er klare. Tre av, Mr. Kent.
Jeg hadde tro på deg. Du har vist deg å være en ansvarsfull offiser.
Hva dreide dette seg om?
Løytnant Kent liker ikke at min kone er fra sørstatene.
Og jeg har ikke hørt fra henne på månedsvis.
Vi er alle under press, Billy. Men det må ikke påvirke vår dømmekraft.
Men jo før vi vinner denne krigen, jo før treffer vi familiene igjen.
Tre av, løytnant.
-Presidenten ville treffe meg. -Han kan trenge en forbundsfelle.
De forbannede avisene gir ham skylden for McClellan.
-Hvor er han? -Med Stanton, Seward og de andre.
-Hva har skjedd? -McClellan nekter å rykke frem.
General McClellan er beseiret-
-så nå er vår siste sjanse til en rask slutt på opprøret borte!
-Foreslår du kapitulasjon? -Har presidenten det i tankene?
Vi må begynne å se realistisk på denne krigen.
Vi må innse at det blir en krig på liv og død!
-General Lee er en stor strateg. -Hvis vi ikke viser besluttsomhet-
-vil nok England og Frankrike støtte opp om sørstatene.
-Det vil endre hele krigsforløpet. -Europeerne tolererer ikke slaveri.
-Skal du befri slavene? -Ditt eget folk ønsker ikke det.
Vi må allikevel forsvare de menneskelige rettighetene-
-og det skal vi gjøre med en emansipasjonserklæring.
Det kan koste deg nabostatene, og du taper antagelig krigen.
-Det gjør jeg kanskje allikevel. -Jeg er for en proklamasjon.
Men vent til du kan gi den med-
-støtte av en militær seier.
Sånn skal man spille poker, Seward. Jeg må tenke over dette.
Seward har rett. Og McClellan forsømmer sin topputrustede styrke.
Gi meg informasjon om toppgeneraler som Thomas, Grant og Sherman.
Jeg trenger en Lee, en Jackson... Noen som kan gi meg en seier.
Etterpå kan jeg befri slavene.
-Når skal vi hente deg, mor? -Klokken tre passer bra.
Lenger enn det tror jeg ikke engang en hjelpekomité kan holde på.
-Du får nok orden på det. -Hva skal dere gjøre, da?
-Jeg skal handle litt. -Som vanlig. Vi sees klokken tre.
Hun ville ikke like at vi driver våpenforretninger med Morgan.
Din mor har nok å gjøre med sin hjelpekomité.
Det er vi som leder bedriften nå og bestemmer hva som er best.
Jeg vet ikke om dette er så bra. Morgan har et tvilsomt rykte.
Hans legeringer er altfor billige. Kanonene våre kan bli defekte.
Tull! Morgan vil bare tjene penger på krigen, akkurat som vi vil.
Det er ganske enkelt en god forretningsavtale.
-Du er en tøff forhandler. -Du behøver bare si ja eller nei.
Med den prisen vil dere få en bra fortjeneste.
Det er vel derfor man gjør avtaler. Din fortjeneste blir vel stor nok.
Du er en skarp kvinne. La oss skåle for kontrakten.
-Hva om det blir oppdaget? -Vi tar visse forholdsregler.
Jeg har laget et falskt varemerke som vi stempler på kanonene.
Du har visst tenkt på alt.
Og hvem kan si at George ikke er synderen, hvis noen får vite det?
Det er ikke noe å bekymre seg for.
En runde til!
Hei, Elkanah. Nå ble du vel overrasket.
Hvem er du? Hva gjør du her?
Hvorfor sier du ikke at hun har tatt min plass som din elskerinne?
Jeg kom ofte hit før han ble lei av meg. Jeg har min egen nøkkel.
Burdetta Halloran, en gammel forretningsvenn. Dette er Ashton.
Jeg vet alt om den famøse Mrs. Huntoon. Gjør mannen hennes det?
-Ellers vil han snart få vite det. -Så dum er du vel ikke?
Med det ryktet du har, kommer han ikke til å tro deg.
-Det blir ubehagelig for oss alle. -Og hvorfor ikke?
-Du har utnyttet meg. -Vi har utnyttet hverandre.
-Vi hadde en forretningsavtale. -Du lot meg tro...
-Det var din ulykke. -Det var vel derfor jeg kom hit-
-for å se om det var et mistak. Ikke noe å havne i fengsel for.
Da synes jeg du skal gå nå. Først skal jeg ha nøkkelen min.
Husk bare hva jeg kan gjøre med deg, hvis du skulle være indiskré.
Jeg håper at dere begge får hva dere fortjener.
I like måte.
-Jeg trodde du hadde bedre smak. -Smak er noe man kan tilegne seg.
PENSJONAT for unge damer
Takk for at du kom, general Main. Jeg heter Burdetta Halloran.
Beklager at du måtte komme så fort, men jeg reiser i morgen tidlig.
-Du hadde viktige opplysninger. -Du kjenner Elkanah Bent?
-Altfor godt. -Vi har vært nære venner.
Men jeg er blitt erstattet av en du også kjenner - Mrs. Huntoon.
-Min søster. -Da bør du være bekymret.
Siden Mr. Bent har vært min partner vet jeg hvor hensynsløs han er.
Men jeg tror jeg vet hvordan du kan stanse hans aktiviteter.
-Er du interessert? -Ja, det er jeg virkelig.
August 1862 North Carolinas kyst
Jeg gir tegn før de kaster loss.
Om vi bare kunne gi forræderne det de fortjener!
Vi kan bare beslaglegge lasten og gripe den ansvarlige.
Men Bent mister iallfall alle varene sine.
-Synd at han ikke er her. -Vi skal nok få tak i ham.
Vær forsiktig! Ødelegges noe, så blir det trekk i lønna.
-I lovens navn arresterer jeg dere! -I helvete heller!
Der går en formue opp i røyk for Bent...
Forbannede Orry Main!
Din rettskafne, lovlydige bror har slått oss ut.
-Overdriver du ikke nå? -Aldeles ikke.
Da Main brente lasten vår så yankeene flammene.
-De beslagla begge skipene. -Men vi kan vel kjøpe nye...
Vår kapital er bundet i enda mer risikable affærer.
Mains inngrep var katastrofalt.
Men det skal han få angre.
-Hva skal du gjøre? -Å drepe ham er altfor smertefritt.
Jeg skal gjøre noe mye verre mot ham.
-Jeg skal drepe niggerhora hans. -Hva sa du?
Orry er jo gift med Madeline. Han ville aldri ta en elskerinne.
Ingen elskerinne, han har giftet seg med henne.
Madelines mor.
Hun ligner Madeline på en prikk. Men hun ser ikke ut som en neger.
Men det var hun. Dessuten var hun en dyr hore.
Dette portrettet har hengt i det fineste horehuset i New Orleans.
Det er for godt til å være sant! Madeline betyr alt for Orry.
Når hun blir drept, bør det ta livet av ham - langsomt.
Hvis du gjør Madeline noe, kommer Orry til å drepe deg.
-Han må gjerne prøve seg. -Han ville aldri gi opp.
Det er noe annet vi kan gjøre.
Vi gjør livet hans til et helvete, uten at han vet det er vårt verk.
-Hvordan da? -Her har vi det perfekte våpen.
Bevis for at datteren til en svart hore har giftet seg inn i familien.
For en skandale!
Orry ville miste stillingen sin og familien ville bli utskjemt.
Madeline er så god. Hun vil se seg nødt til å forlate ham.
-Og Orry vil aldri få vite grunnen. -Det er bra, utenom en liten ting.
-Han skal vite hvem som står bak. -Det er det beste av alt.
Det er klart at Orry skal få rede på det...etter hvert.